1. Ковід, ковід, ковід.
Головний чинник перемоги Байдена, ймовірно, зовсім від нього не залежав.
Пандемія та викликаний нею економічний спад, залишили Трампа без його головного козиря – теми зросту та процвітання. Вони підкреслили такі відомі недоліки президента, як небажання глибоко вникати у що-небудь, схильність не вірити в науку, прислухатися тільки до однієї думки та розраховувати на фортуну в прийнятті рішень.
Саме пандемія обрушила рейтинг довіри до Дональда Трампа – у певний момент влітку, аж до 38 % - чим Байден та його команда швидко скористалися.
2. Кампанія з-за лаштунків.
Впродовж своєї політичної кар’єри Джо Байден заробив репутацію особи, яка постійно потрапляє у халепу через власні висловлювання. Саме брак красномовності завадив Байдену стати президентом в 1987 та 2007 роках.
Впродовж третьої кампанії він також мямлив , але не так часто, не привертаючи особої уваги.
Вся увага була прикована, по-перше , до Дональда Трампа, який взяв на себе роль невичерпного джерела новин. По-друге, до більш важливих тем : коронавірус, протести, в результаті загибелі Джорджа Флойда та економічні труднощі.
Але частину успіху слід пов’язувати зі стратегію, яка була свідомо обрана штабом Байдена : якомога менше показувати президента народу та розумна кількість заходів, щоб його втома та необачність не привели до якогось ляпсусу.
Цілком ймовірно, за нормальних умов така лінія поведінки спрацювала би проти нього, а насмішки Трампа над “боязким” суперником, були б ефективними. Але під час коронавірусу, вона не викликала здивувань або несхвальних відгуків. В результаті , Байден переважно мовчав, а Трамп дуже багато говорив та ставав жертвою власних словесних помилок.
3. Хто завгодно, тільки не Трамп.
За тиждень до виборів штаб Байдена презентував його фінальні рекламні ролики.
Основна ідея залишилась незмінною з самого початку минулого року та серпневської промови, у якій Байден подякував Демократичній партії за висування : нинішні вибори – це “ Баталія за душу Америки” та шанс покінчити з «розколом» і «хаосом» останніх чотирьох років.
За лозунгом стояв простий розрахунок: Байден припустив, що після конфліктного Трампа американці захочуть більш спокійного та врівноваженого лідерства.
« Трамп втомив мене, як особистість» - слова вісімнадцятирічного мешканця Маямі Террі Адамса , який проголосував на президентських виборах в перший раз у житті.
Демократам вдалося перетворити їх скоріш у референдум про відношення до Трампа, ніж у вибір між двома кандидатами. За Байдена голосували просто тому , що він не Трамп.
4. Центризм
Всередині партії Байден переважно боровся з конкурентами зліва, Берні Сендерсоном та Елізабет Уоррен, які збирали величезні пожертвування та масштабні мітинги, число учасників яких , можна порівняти з рок-концертом.
Байден, в свою чергу, зайняв центристську позицію , відмовившись підтримувати лозунги безкоштовної державної охорони здоров’я , безкоштовної вищої освіти та безкоштовного податку на майно. Такі дії привернули увагу центричних виборців та навіть частину республіканців, які не могли визначитися.
Сюди ж можна віднести вибір в якості кандидата на посаду в віце-президенти Камали Харріс, а не когось з кумирів лівого крила Демпартії.
5. Більше грошей
На початку року грошова скриня Байдена була майже порожня. Особливо в порівнянні з Трампом, який готувався до виборів на протязі чотирьох років та накопичив близько 1 мільярда.
Проте з квітня місяця збиральна машина для пожертвувань на кампанію Байдена почала стрімко набирати оберти, на фінішній прямій, він витратив на 144 мільйона більше за свого суперника, буквально затопивши республіканців потоком телевізійної реклами.
Штаб Байдена вклав великі гроші в рекламу свого кандидата не тільки у «невизначених штатах», але й у традиційно республіканських  штатах. В Техасі, Огайо та Айові це не спрацювало, але консервативну Арізону демократи все ж таки зуміли перетягнути на свою сторону