РОЗДІЛ І.
НЕПІДХОДНА ДРУЖБА.
Джанетта була музичною гувернанткою—коричневою дрібницею, яка не мала особливого значення, і  Маргарет Адер була красунею і спадкоємицею, і єдиною дочкою людей, які вважали себе справді дуже видатними; щоб удвох не було, можна подумати, дуже багато спільного, і навряд чи їх приваблюватиме одне до іншого. І все ж, незважаючи на це з різних обставин вони були близькими друзями і союзниками; і був таким коли-небудь оскільки вони були разом в одній модній школі, де міс Адер була погладила улюбленицю з усіх, а Джанетта Колвін була ученицею-вчителькою в найшарішому з фраки, які дістали всю нишку і виконали більшу частину важкої роботи. І велика образа була дано в декількох напрямках прихильністю міс Адер до бідної маленької Джанетти.
— Це невідповідна дружба, — зауважила міс Полехемптон, директор школи не один раз, "і я впевнений, що не знаю, як сподобається леді Керолайн вона.
Леді Керолайн була, звичайно, мамою Маргарет Адер.
Міс Полехемптон так гостро відчула свою відповідальність у справі, що нарешті вирішила говорити «дуже серйозно» зі своєю дорогою Маргаритою. Вона завжди говорила про "свою дорогу" Маргарет", - говорила Джанетта, коли збиралася зробити себе особливо Неприємно. Бо «її дорогою Маргаритою» була домашня учениця, шоу-учениця істеблішмент: її повітря досконалого розведення дало відмінність, подумала міс Полехемптон, до всієї школи; і її вишуканість, її зразкова поведінка, її промисловість і її талант сформував тему багатьох лекцій менш довершеним і менш пристойним учням. Бо, всупереч усім умовним очікуванням, Маргарет Адер не була дурною, хоча й вона була красива і добре поводилася. Вона була надзвичайно розумною дівчиною; у неї була схильність до кількох мистецтв і звершень, і вона була чудова делікатесом її смаку і вишуканої дискримінації, яку вона іноді виявляла сама Здатні.У той же час вона не була такою розумною—("не так кричуще розумна", подруга її колись висловила)—як маленька Джанетта Колвін, чиї спритні дотепи зібралися знання як бджола збирає мед при найнесприятливіших обставинах. Джанетта довелося засвоїти її уроки, коли інші дівчата лягли спати, в маленькій кімнаті під дах; кімната, яка взимку була схожа на крижаний будиночок, а влітку піч; вона була ніколи не могла встигнути до своїх занять, і вона часто взагалі сумувала за ними; але, в незважаючи на ці недоліки, вона в цілому зарекомендувала себе найрозвиненішою ученицею в її підрозділ, і якби учням-вчителям дозволили займати призові місця, несли б з кожної першої премії в школі.Цього, напевно, не допустили. Цього б не було була «річчю» для маленької гувернантки-учениці, щоб забрати призи у дівчаток чиї батьки сплачували від двох до трьохсот на рік за навчання (збори були